No niin. Valmis on. Kelpaako?
Se on niin hieno, että se näyttää väärennetyltä.
Otatko säilykkeetkin mukaan? - Kyllä, se on lahjani.
Ja otat mukaasi myös reseptisi ja veitsesi.
Kuule, Madeleine. Minulla on ollut nämä veitset 15-vuotiaasta asti.
Isä maksoi niistä kaksi lehmää.
Hän tilasi Saksan hienoimmat veitset, ja kun olit 14-vuotias -
läksit Carpugninosta... - Carpuninosta...
...veitsinesi. Koko maailma osaa sen ulkoa.
Mutta en ymmärrä, mitä teet veitsilläsi viikonloppuna.
Onko teillä sitruunaa sisältävää tiskiainetta? -Kyllä on.
Sitruuna on hapan ja täynnä aurinkoa tiskeille.
Oletteko ajatellut kumihanskoja? - Toki.
Kas tässä.
"Uusi muotoilu."
"Herkemmät."
Kumihansikkaat ovat hyvin tärkeät kotitaloustöissä.
Pehmeys ja kestävyys.
Pehmeys, jotta materiaalin herkkyys ei katoa.
Kestävyys työtä varten.
Neljän viikon nauhoitukset valmiit. Voin huoleti lähteä. Hienoa!
Entä sen jälkeen?
Projekti josta olemme puhuneet. Nyt kaipaan hiukan lepoa. Olen väsynyt.
Älä ole hermona. Ei TV ole koko elämä. Ajattele omaa elämääsi.
Kyllä, aloitan joogan.
Teen hyvän teon ennen lähtöäni. Annan lahjan tyttärelleni.
Olen odottanut 45 minuuttia. - Hei, Cordelia.
Zac... Zaco Awali.
Hauska tavata.
Kun päättää lähteä... - Minne? Miksi pyysit minua tulemaan?
Tavatakseni sinut ennen lähtöäni. Et ota koskaan yhteyttä.
Miten äitisi voi? - Varmaan hyvin.
Et siis tapaa häntä useammin? - Isä, isällinen auktoriteettisi...
Minä menen.
Reportaasisarja.
Haluatko lainata asuntoani? Mutta ei sitten rajuja bileitä...
Ajattele naapureita, vanhoja mänttejä. Isällistä paska-auktoriteettia...
Kiitos. - Kiitos, ja mitä muuta?
Haluan että etsit hänelle työn. Ennen kuin lähdet. Hän tanssii hyvin.
Mitä nyt? - Viimeinen bussi on lähtenyt.
Niinkö? -Ei ole autoa. Miten saan juuston mukaan?
Bragutti! Tule.
Ne ovat tuossa. Ne ovat painavia.
Tulehan, kulta.
Olet onnekas, voit pyörittää sitä. - Niin.
Bravo, bravo!
Mennään, Mario.
Kello on kymmenen.
Herää.
Vieläkö tuolla tehdään töitä?
Anna puhelinnumerosi, jotta tavoitan sinut, jos tulee tärkeää asiaa.
Miksi pitää aina sanoa minne menen? - Minun on tiedettävä.
Tohvelisi... - Ei!
Jumala, anna minulle kärsivällisyyttä.
Oikeus, harkittuaan ja esitetyn aineiston perusteella, tuomitsee...
Jos kollegani näkisivät minut nyt... Ne joista olen vakavasti otettava.
Viimeisen kerran, minne menet? - Juristikokoukseen Lontooseen.
Se ei ole totta. Olet suuri valehtelija.
"Actor incombit probato." Nicole...
Ei riidellä. Ei tänään. - Miksei tänään?
Ole huoleti. Sinulla on tarvittaessa valtakirja nostaa pankkitililtäni.
Ymmärrätkö?
Mutta mitä "valtakirja" tarkoittaa?
Ei sitä. Sinulla on vastuu isä-ja äitiparkaasi kohtaan.
En halua että minua sekoitetaan juttuihisi. Minä pidän valokuvan.
Olen uhrannut koko elämäni sinulle, enkä saa tietää minne menet.
Nicole...
Hyvä on. Minä ymmärrän. Menet taas ilotyttöjen luo.
Anna kuva minulle. - En koskaan!
Olet hullu.
Anna nyt se minulle. - En, en!
Älä tee sitä, älä mene tyttöjen luo. Ajattele uraasi.
Lupaa ettet mene tyttöjen luo. Voin uhrautua jatkossakin.
Mutta sen me pidämme perheessä. - Tajuatko sinä mitä sinä sanot?
Kuka otti sinut syliin, kun olit pieni? Kuka imetti sinua?
Ei, Nicole...
Minun täytyy mennä.
Raiskaat minut aina ja...
Luuletko että huorat voivat korvata minut? Ei, Philippe.
Tekö vain syötte?
Talo jonka isäni osti ensimmäisen maailmansodan jälkeen -
puolalaiselta kemianinsinööriltä. Äiti sai, muttei halunnut asua siinä.
Saanko lainata hattuasi? - Toki.
Äidistä se oli joutavanpäiväinen, joten jäimme Rue de Varennelle.
Hector, isän vanha autonkuljettaja. - Kuinka vanha hän on?
En tiedä, mutta olen tuntenut hänet aina. Nyt hän asuu täällä yksin...
...koiran kanssa.
Päivää, Hector. - Päivää, herra Philippe.
Tässä on Ugo... - Hauska tavata.
Michel.
Vanha Catherine...
Olette tyytyväinen, sillä en ole pihistellyt, hankkinut vain parasta.
Oikein hyvä. Kiitos. Voimmeko mennä sisälle nyt?
Sano että koira on häijy. - Varokaa koiraa.
Tule, Catherine.
Mitä kuuluu, Hector? - Hyvää.
Entä terveys? - Hyvä.
Oikein hyvä. - Anteeksi...
Minne menet, Marcello? - Yläkertaan.
Kuka tuo mies on, Hector? - Kiinan lähetystöstä, lahjan kanssa.
Päivää, huolehdin vain vieraistani. Sitten olen käytettävissänne.
Minulla on aikaa. - Kiitos.
Oletteko tutkimusretkellä?
On sattumaa tavata minut näin, sillä käyn harvoin täällä.
Vaikka omistankin talon.
Anteeksi, on katsottava keittiötä. Meillä on paljon työtä.
Istukaa. Tulen aivan kohta. - Nyt katsomme keittiön ihmeitä.
Laakeripuita on kolme.
Maista tätä.
Verimakkaraa? - Ei kiitos.
Tuleeko viini sinulta? - Kyllä.
Verimakkaraa? - Ei kiitos. Missä juusto on?
Etkö halua verimakkaraa? Kukaan ei halua verimakkaraani.
Marcello! Haluatko verimakkaraa? - Marcello! Ystäväsi kysyvät sinua.
Sallikaa minun tarjota tervetuliaisvälipaloja.
Olemme kokoontuneet ystävien kanssa gastronomiseen seminaariin.
Sallikaa minun antaa pieni lahja.
Suositun kansallisoopperamme "Punaisen lyhdyn" hahmo.
"Punainen lyhty." Ihastuttava, mutta...
"Timeo Danaas Atque dona Ferentes." Pelkään kreikkalaisia lahjoineen.
Marcello, keittiöön! - Minä asetun kiinalaisen huoneeseen.
Pahoittelen, etten voi hyväksyä ystävällistä tarjoustanne. Todella.
Autonavaimet. Unohdin laukkuni. Saanko maistaa?
Se on se pieni avain. - En ymmärrä miksi vastustatte sitä.
Elleivät taloa täytä sentimentaaliset tuoksut -
elleivät sukutraditiot elä sen seinillä -
olisi käsite "koti" vailla merkitystä.
Villisika, hienoimpiin marinadeihin. - Se on hyvää lihaa.
Kaksi erinomaista kaurista, lihan täyttävät Couvesin metsän tuoksut.
Se on pakastettua lihaa. - Entä sitten? Kannatan edistystä.
Tuo on hyvää lihaa.
10 tusinaa puolivillejä helmikanoja, jyvillä ja katajanmarjoilla syötetty.
Marcello!
Ystäväsi kaipaavat sinua.
Hieno paita.
Onko mielestäsi?
Eikö olekin kaunis auto? - Hyvin kaunis.
Bugatti teetätti kuin hanskan, kengät joissa oli erillinen isovarvas.
Ihanko totta? - Kyllä.
Autolla ajamista varten? - Ei, käyttöön. Hän oli artisti.
Erinomaista tavaraa. -Kolme tusinaa kukonpoikia Ardenneilta.
Mitä tuo on? -20 tusinaa syöttökanoja Bressesta.
Mikä lemu. - Turskaa. Mikä löyhkä!
Neljänneshärkä, kasvatettu Charolais'n hyvillä laidunmailla.
Saat nähdä miten hauskaa paloitteleminen on.
Viisi karitsaa Pré-Salésta Mont Saint-Michelista.
Hyvästä kokista voi tulla hyvä kirurgi.
Sinä pidät hauskaa kun me teemme raskaan työn. - "Olla"...
"...vai eikö olla."
Älä ole vulgääri, Ugo. - "Kas siinä pulma."
Juhlat alkavat.
Hyvää lihaa!
Tein aina näin lapsena. - Muistatko, Hector?
Hector...
Hän nukkuu.
Voit mennä nyt. Nukkumaanmenoaika. Kiitos kaikesta, mitä olet tehnyt.
Ajatko vielä autoa? - Kyllä. Minulla on yhä ajokortti.
Aja sitten auto kotiin. Mutta älä sano mitään Nicolelle.
Lupaatko? - Lupaan.
Kun ajattelen kaikkea mitä pitää tehdä keittiön kunnostamiseksi...
Saako laulaa?
Ei sanaakaan Nicolelle. Muista! - Kyllä, herra Philippe.
Anteeksi.
Se on vähän kuin Michelangelon Pietà. - Varmaan valokuvan tarkoitus.
Hieman rienaava.
"Käsi alas."
Marcello, valmis loppukiriin? Minäkin olen.
15 sekuntia...
Olen lyöty.
"Kauniit rinnat, Catherinella." - Se ilmaisee kokonaisen aikakauden.
Minäkö seksihullu? Tee kiihdytte hautajaisista.
Ei. Keräsin sitä pienenä... Sentimentaalista ja taiteellista.
Tämä on elämää.
Saanko suudella osteria?
Pieni osteri.
Tässä... - Saanko katsoa?
Valo on todella taiteellinen.
Suurenmoinen etiketti. Gallé vuodelta 1890.
Kyllä, oikein kaunis. - Avaa se.
Mitä haluatte jälkiruoaksi?
Hilloa vai crêpes Suzettea? - Crêpes Suzettea minulle, kiitos.
Emme ole täällä inhottavien orgioiden takia.
Emme saavuta ikuisuutta pöydässä. On siivottava ennen nukkumaanmenoa.
Herra puheenjohtaja...
Töihin.
A...ppelsiini.
Ei appelsiinia tänään.
Saat appelsiinia huomenna aamiaiseksi.
Tule.
Tulehan nyt.
Tule, herra puheenjohtaja. Rasva on poistettava lihaliemestä.
Kalkkunat täytyy ruokkia. Suklaata, pähkinöitä ja konjakkia.
Konjakkia? - Kyllä, se antaa erinomaisen maun.
No, mitä teemme? - Oletko apulaiseni?
Pese kätesi. Oletko pissannut? - Olet hölmö.
Mitä kello on? - Puoli seitsemän.
Tiedätkö koska minun piti nousta kokkipoikana Charlton Cenatossa?
Neljältä.
Ruskea liemi ja taikina...
Mikä tämän nimi on? "- Le Chinois."
Nyt me siivilöimme... ruskean liemen.
Se on oikein hyvää.
Ruskea liemi eli fondi on fond-amentaali!
Huomenta. - Joko olet herännyt?
En ole nukkunut lainkaan.
Olet laittanut hienoksi täällä. - Pidän vuodekatoksesta takassa.
Se on minun maailmani. - Tunnut pitävän kotiliedestä.
Olen pahoillani, mutten voi jäädä tänne.
Mikset? Etkö pidä talosta? Onko syynä ympäristön vaihdos? Mikä?
Ei. Ammatissani nukkuu missä vain. Mutta minun tarvitsee nussia.
Tiedän että olemme luvanneet sulkeutua tänne, mutta...
Emme ole vannoneet siveellisyysvalaa.
Kärsivällisyyttä. Jutellaan siitä sitten. Nyt on ajateltava aamiaista.
Kuppi hyvää kaakaota klo 11 panee vauhtia päivällisruokahaluun.
Kuka on kirjoittanut niin? - Brillat-Savarin.
Hitto, sinähän tiedät kaiken.
Hän tietää kaiken. - Niin.
Mitä tuo on? - Burgundilainen munuainen.
Minulle.
Hemmetti! Aina sama juttu!
Se on kaunis teema.
Hyvin seksuaalista.
Patonkia.
Oikeastaan tyttöjen kutsuminen tänne on hyvä ajatus.
Eikö vain, herra puheenjohtaja?
Minäkin rakastan naisia, mutta nyt meidän ei pitäisi välittää heistä.
Tässä, Philippe.
En ole ilonpilaaja.
Laatikaa erikoismenyy. Esimerkiksi...
Neljä herraa Bourgognesta tarjoaa -
päivällisen kolmelle mukavalle Canterburyn huoralle.
Koska heidän on oltava huoria, vai? Hyvä.
Toivoitko jotain muuta?
Se on uskomaton menyy. "Huoramenyy."
"Neljä herkkusuuta kutsuu 3 mukavaa daamia höystölle, kattaus 12:lle."
Eikö niin?
"Langusti à la Mozart, riisi à la Sully, soosi Aurore. Hummeri Roscoff".
Päivää, setä. Saako tulla katsomaan Boileaun lehmusta?
Sitäkö joka on puutarhassa? - Niin.
Toki. Kuka pyysi kysymään? - Opettajattareni.
Jos hän haluaa nähdä Boileaun lehmuk- sen, sano että voi tulla koska vain.
Oletteko arabi? - En, älä pelkää. En ole arabi.
Kuunnelkaa, lapset. Näette tämän puun. Se on lehmus.
Boileau lepäsi sen alla. Kuka osaa sanoa kuka Boileau oli?
Minä. - Ei, et sinä sitä tiedä.
Boileau oli suuri ranskalainen runoilija, syntyi 1636 ja kuoli 1711.
Kirjoitti hyvin kauniisti, rakasti luontoa ja kirjoitti runoja täällä.
Katsokaa.
Eikö olekin hieno?
Varo, se syö sinut.
Herra Bugatti oli taiteilija, kuin maalari tai muusikko.
Tämä auto on hänen teoksensa.
Pidättekö te autoista? - Pidetään!
Haluatko?
Etkö sinä halua?
Kiitos. - Haluatko sinä?
Oletteko te keittiömestari? - Kyllä. Palveluksessanne. Syökää...
Tuoksuu hyvältä. - Se on täyte kanoihin.
Teemme kaksi mureketta. Yhden kanoille ja yhden porsaille.
Kas niin. Tiedättekö mitä teemme kaloille? Syömme ne.
Ilkeät ystäväni haluavat syödä ne kaikki. Katsokaa. Yksi, kaksi, kolme.
Possuun yksinkertaisempaa, kastanjoita, savustettua silavaa.
Ja tryffeleitä. - Niin. Eivätkö ne olekin hienoja?
Madame, bordeaux'laista munuaista.
Tuoksuu hyvältä, mutta minä juon nyt kaakaota.
Ettekö ole kuullut Rousselista? Hän oli suuri kirjailija.
Aliarvostettu, hieman surrealistinen, teki päivän kolmesta ateriasta yhden.
Hän aloitti aina isolla kupilla kaakaota ja ranskankermalla.
Sitten muutama alkuruoka tyyliin bordeaux'lainen munuainen.
Se on niin helppo valmistaa.
Hyvin liekitettyjä? - Oikein hyvin.
Minun pitää mennä nyt. - Nytkö?
Kyllä. -Ei!
Pidämme illanvieton ja olisimme iloisia, jos tulisitte vieraaksemme.
Neiti André ei varmaan viihtyisi muiden vieraiden seurassa.
Miksi ei? - En tiedä pääsenkö tulemaan.
Hän on maailmannainen. - Juuri siksi.
Katsotaan tulenko.
"Marcello, suurilentokapteeni!"
"Olen iloinen että tulitte." "Tätä tietä."
Käykää sisään.
Hyvää iltaa.
Tietysti minä tulen.
Ottakaa yltänne, tytöt.
Ystäväni Ugo. - Hauska tavata.
Päivää. -Danielle.
Danielle? - Kyllä.
Entä sinä? - Anna.
Pidätkö boakäärmeistä? - Riippuu vähän. Sinä?
Kyllä! -Oi...
Oi, millainen marenki!
Entä minä? - Suklaamarenkia!
Tämä ei ole vakavasti otettavaa. - Mitä tarkoitat?
Tytöt ovat täällä, eikä kukaan auta. Sitä sinä et osannut odottaa.
Älähän nyt... - Nyt minulle riitti!
Koska me emme syö, ruokitaan kalat.
Syökää, pikkuiset! Syökää!
Philippe on tulossa hulluksi.
Päivää, minä olen Michel.
Päivää. - Oikein soma.
Ugo, sinun on mentävä keittiöön. - Kyllä, kyllä.
Niin, te menette keittiöön ja...
Etkö katso minua, pikku orpoa? - Toki, toki, mennään keittiöön.
Anteeksi? - Oletteko te kolmas herra?
Hyvä naiset ja herrat, loisteliaassa alastomuudessaan... Gita!
Oletpa komea noin.
Mitä kana tekee akvaariossa?
Onko se teistä normaalia? - Se on kala-kana.
"Ranska on kaunis."
Ette ole ranskalainen? - En.
Tässä on patee maisonini.
Puuhiilellä grillattua kalkkunaa. Ja kaikki muu.
Osaatko sinä laittaa ruokaa? - En, mieluummin syön.
Ei, ei, ei!
En tiedä kuka sinä olet, mutta pidän sinusta.
Iltaa. - Iltaa, neiti.
Päätin hyväksyä kutsun. - Kovin ystävällistä.
Tulette olemaan erittäin hyvässä seurassa.
Iltaa. -Iltaa.
Mikä on mennyt rikki? Karahvi...
Istukaa, neiti. - Kiitos.
Tunnelma täällä on vielä omituisempi illalla.
Jätän teidät daamien seuraan. Jos haluatte pelata biljardia...
Osaatteko te pelata biljardia?
Kangastus, haave... on toteutunut. Nainen on täällä.
Mikä nainen? - Opettajatar.
Näet että hän on tullut. Antaa sitten olla. -Älä ujostele.
Kutsutte tänne hänet ja kolme huoraa. Nukun, kun te pidätte orgioitanne.
Ei se ole huora, vaan nainen. - Nainen!
Te tulitte. - Menettekö kun minä tulen?
En. Olin menossa salonkiin katsomaan miten kaikki sujuu.
Oi, miten kaunis kakku!
Ugo on tehnyt sen. Hän on hyvä kondiittori.
Työskentelemme hänen johdollaan täällä.
Hämmennyin kun te tulitte, koska he kutsuivat kolme muuta joita en tunne.
Niin, he vaikuttavat sympaattisilta. - Oletteko sitä mieltä?
Ette kaihda syömästä heidän kanssa? - En, miten niin?
Siksi että luulen että heidän tapansa ovat hiukan vapaat, kevytmieliset.
Katsotaan. - Niin.
Mikä tuo on?
Bravo, Marcello! - Bravo!
Hyvin kaunista, hiukan melankolista. - Hänestä se on kamalaa.
Parasta olisi voida jatkaa syömistä ikuisesti. Mitä mieltä sinä olet?
Kyllä, se olisi mainiota. -Sinulle viiriäinen, minulle kukonpoikanen.
Nainen joka arvostaa ruokaa, arvostaa myös muita asioita.
Merirosvo!
Kaappari. - Suokaa anteeksi hänelle, hän on lentäjä.
Minä komennan... Ugo! - Paikalla!
Kylmä käsi. - Minulla on alabasteri-iho.
Syökää.
Mortadellaa syödään leivän päällä.
Eikö ole nälkä? - En syö koskaan paljon.
Olette ehkä päätynyt väärään paikkaan. -Siltä vaikuttaa.
Ei tarvitse syödä kuin sika. - Italialaiset ulkomailla...
Kohotan lasini, en tiedä mille, mutta kohotan lasini.
Keskustelustamme tänä aamuna... Arvostan pedagogisia teorioitanne.
Irrotelkaa hiukan...
Oi, tukka on vain tiellä!
Onko kaikki hyvin, kulta? - Toki.
Vyöt! - Kiinni vai auki?
Täällä puhuu kapteeni...
...ohjaamosta.
Onko kaikki hyvin, kulta? - Toki, toki...
Oletteko maistaneet kanaa? - Kyllä.
Nyt siirrymme sikaan.
Näytä, Ugo! - Toki.
"Banderillat!"
Miten ihana ilta! - Tule, sulje ovi.
Riisu pikkuhoususi.
Tässä...
Riisu takkisi.
Pidätkö autoista? - Kovasti. Rakastan niitä.
Mikä auto se on? - Bugatti.
Tiedätkö mikä tämä on? Se on ""collecteur"."
Pidätkö siitä? - Kovasti.
Se on kylmä. - Huoleti, se kuumenee.
Näin... Pidätkö siitä? Pidät tosi kovasta, eikö?
On turhamaista haluta olla Marlon Brando.
Sitä paitsi Brando, Marlon, on eräänlainen seurannaisilmiö.
Oikein hyvää. - Mikä turhamaisuus.
Oi, Marlon, tule tänne!
Haluatko? Haluatko sitä? Se on mielettömän hyvää.
Olen tosi tyytyväinen.
Rakkaani! Oi, rakkaani! Miten rakastankaan sinua.
Onko kaikki hyvin? Onko hyvin?
Hyvin sensuelli melodia. Kuunnelkaa.
Ruokaa lukuun ottamatta kaikki on seurannaisilmiötä.
Hiekka, rannat, hiihtäminen, rakkaus, työ, sinun sänkysi.
Seurannaisilmiö... Kuten Saarnaajan kirjassa lukee: ""Vanitas vanitatis.""
Syö, syö...
Syö. Syö, tyttöni. Syö, lutka. Syö...
En ole koskaan tuntenut tuomaria.
On varmaan suurenmoista jakaa oikeutta.
Pääasiassa kyse on lain sovelta- misesta, mikä on usein jotain muuta.
Se mitä sanoit juuri, oli kaunista.
Tuntuu kuin olisimme kahden jossain pienessä paikassa maalla.
Pelkäätkö minua? - En.
Minulta vain puuttuu kaksi nappia täältä.
Pikku kananpoikaparkani.
Voin ommella ne jos haluat. - Voisitko? Sepä kilttiä.
Tule, säikähtänyt tuomariparkani. - En tiedä missä ompelurasia on.
Ugo! Ugo, pidetään tauko ja huvitellaan hiukan yläkerrassa.
Ei. Meillä on runsaasti aikaa. Myöhemmin. Syö, syö!
Ette muuta tee kuin syötte.
Tässä...
Älä pelkää, en pistä sinua.
Hyvä että olette löytäneet pikku haltijattaren, sen pikku kanaraukan.
Anteeksi. Anteeksi, neiti. Tarkoitan... Andrea.
Anteeksi.
Neiti, sallikaa minun pyytää virallisesti teitä vaimokseni.
Olkaa niin ystävällinen...
Herätkää!
Äitini kuoli kun olin 2,5-vuotias.
Imettäjäni kasvatti minut. Hän. - Philippe-parka...
Eikö hän olekin kaunis? - Hyvin kaunis.
Niin kauniit kasvot. -Anteeksi, teitä odotetaan salongissa.
Etkö voi koputtaa ennen kuin tulet sisälle?
Mikä typerys! Mutta me laillistamme pian suhteemme.
Minäkö olen narri?
Ugo, tunnetko ystävättäreni? Hän on tosi ihana. Esittelen sinut.
Leikkauspöydälle kuolee punatukkainen...
Naisen vartalo... Turhamaisuus!
Oi, turhamaisuus.
Naisen vartalo on turhamaisuutta. - Marcello!
Oi, turhamaisuus! Oi, turhamaisuus! "Vanitas..."
Hyvät herrat, minulla on tärkeä ilmoitus.
- Kuunnelkaa! - Michel!
Neiti Andrea ja minä olemme päättäneet mennä naimisiin.
- Ei! Ei, Andrea. - Marcello!
Huomenta. - Huomenta.
Minä lähden. Olen oksentanut koko yön.
Voinet antaa rahat Annalle. - Kyllä.
Hei sitten. - Hei vaan, rakas.
Hei sitten, kaikki. - Hei vaan.
Hyvää ruokahalua. - Kiitoksia paljon.
"Allegria, allegria!"
Michel, istu nyt pöytään.
Inhoan näitä ruudullisia verhoja. - Vaihdetaan ne. Pikku juttu.
Sulkeudutteko te tänne joka viikonloppu syömään?
Emme, vain silloin tällöin.
Syöttekö joka kerta yhtä paljon? - Tällä kertaa on eri juttu.
Ei, Marcello.
Salaatin kanssa se menee paremmin alas.
Lesbot ovat oikeassa. - Niin, miehet ovat tylsiä.
Mitä te teette kun pidätte hauskaa? - Jotain muuta kuin vain syömme.
Soitatteko panhuilua? - Kyllä, esimerkiksi.
Pizza provençale.
Kaikkine yrttituoksuineen... - Ja silmiesi välkkeen kera.
Te olette groteskeja ja inhottavia.
Miksi te syötte, jos teillä ei ole nälkä?
Marcello...
Michel on sairas. Hän kysyy sinua. - Minä tulen.
Sattuu niin, sattuu niin. Älä ole julma, Marcello. Varovasti.
Rentoudu. Suolistovaivoja.
Se on niin hirveää.
Kun olin pieni, äiti antoi minulle hirveitä rangaistuksia.
Ensimmäinen kertani aikuisena...
Levitä jalat ja pieraise. - Ei!
Se lievittää ja helpottaa.
Pieraise! Auta.
Se johtuu siitä, ettet pureksi kunnolla.
Tässä on hyvä perunamuusi. - Hyvää perunamuusia!
Älä niuhota. - Haluatko?
Ilman imeyttämiseksi. Michel... Tein sitä varta vasten sinulle.
Olet väärässä, Michel.
Sinun pitäisi syödä sitä hieman. - Ei.
Älä riko astioita.
Andrea, haluatko sinä? - Kyllä, pidän perunamuusista.
Se on oikein hyvää. - Kiitos.
Hiukan voita vain puuttuu, Ugo. - Tarkoituksella.
Se on lääketieteellistä muusia. - Lääketieteellistä muusia...
He kaikki heittävät henkensä. - Yritä edes.
Kyse on halusta. Kuvittele olevasi pieni intialainen Bombayssa.
Ja että sinulla on nälkä. Sinulla on kova nälkä.
Sinulla on kova nälkä ja mitä teet silloin? Syöt. Syöhän.
Kuvittelitko sitä?
Syö sitten vielä hiukan.
Ja vielä hiukan, pikku Michel.
Syö.
Ellet syö....
...et kuole.
Täytyy syödä, täytyy syödä.
Minusta Philippen pitäisi olla ensimmäinen. Tuomari...
He ovat hulluja.
Rauhallisesti, rauhallisesti.
Jos he haluavat tappaa itsensä, tappakoot.
Lähdetään, Andrea. Tuletko kanssamme?
Typeryksiä, kaikki neljä. Ääliöitä, vähäjärkisiä.
Kiitos. Tuhlaat aikaasi. Sinäkin.
Ei, minä jään.
Mikä taulu! Loistava Sterlinin asetelma.
Hän on ystäväni. Suuri maalari, suuri maalari!
En tiedä onko tärkkelys hyväksi ilmannielemiselleni.
Minulla on nälkä!
Se tekee sinulle hyvää.
Minun nimelläni.
Oli hyvä ajatus Ugolta panna siihen sinun nimesi.
Näyttää hyvältä. - Mukavaa, kun haluat...
Minun on vaikea artikuloida. - Diabetes.
Tiedätkö kastikkeen historian, Michel?
Tiedätkö italialaiskastikkeet jotka Gonzaguen suku antoi lahjaksi?
Etkö halua kuulla? - En.
Onko parempi olo?
Philippe, rohkeutta, rohkeutta. Kaikki menee hyvin.
Alkoi yhtäkkiä väsyttää kovasti.
Tortellinia kermakastikkeella ja herkkusienillä.
Haluan lisää. - Selvä, odota.
Sopiiko jos minä...? Marcello, saanko mennä sänkyysi makuulle?
Kyllä? Kiitos.
Mikä minun on? Minulle tulee kylmät väreet.
Jos Philippe sallii...
Tule, haluan mennä pitkäkseni. - Toki, jos kyse on terveydestäsi.
Tee olosi mukavaksi.
Ei, emme voi kaikki asettua makuulle Marcellon sänkyyn.
Housut...
Kaikki hyvin? - On.
Michel, Michel... Tule, Michel!
Michel, olen nainen. Tule.
Emme saa sairastua. Meidän täytyy... elää.
Kuka laittaa ruokaa? - Nuku, Philippe.
Onko keittiössä ketään? - On.
Tule, Michel, olet syyllinen. Sinä olet saanut minut niin kiimaiseksi.
Koeta, olen likomärkä.
Tunne miten veri kiehuu.
Se menee alas, se menee alas...
Helvetti.
Philippe, oletko koskaan tuominnut ketään giljotiiniin?
Se on eri juttu.
Näin kun makasit Michelin kanssa.
Se ei merkitse mitään.
Nain sinut vaikka makaisit kaikkien kanssa.
Tiedän että olet ymmärtäväinen.
Minulta on irronnut nappi tuosta.
Myöhemmin. Kalkkunat nyt.
Haluatko kirkkohäät? - Sinä saat päättää.
Katso, Andrea teurastaa sen.
Naismurhaaja.
Tiesin sen.
Oletko iloinen? - Olen. Se toimii.
Miten vauvasi jaksaa? - Pyydän, älä laske leikkiä siitä.
Tunnetko mikä jäntevyys?
Mitä pidät uudesta yhteisöstä?
Mistä yhteisöstä? - Sängystä...
Minun pitäisi kysyä sinulta. - Ei, älä...
Olet siis löytänyt ratkaisun? - Täytyy pitää hauskaa.
Edessämme on pitkä matka. Hemmetti, se on fantastista.
Ei, halusin...
Ai, Marcello! - Tule.
En. Philippe... - Tule.
Tule, minulla on yllätys.
Ole kiltti ja nuku. Nuku.
Ole kiltti ja nuku.
Nouse kyytiin.
Miten kaunis auto! - Olet ensimmäinen sen kyydissä.
Olet hyvin kiltti, Marcellino.
Käykö se?
Se käy.
Miten romanttinen paikka.
Riisu turkkisi. - En, olen alasti.
Riisu se. - On kylmä.
Ajattelin sinua yöllä. - Et ole koskaan katsonutkaan minuun.
Se ei ole totta.
- Philippe, tule. - Ugo.
No?
Käänny ympäri.
Näytä minulle pakarasi. Nosta se ylös. Nosta se ylös!
Ajattele Philippea. -Se on rakkautta. Minä olen jotain muuta.
Ei se minua haittaa. Avioidun silti hänen kanssaan.
Hän tekee sen hyvyyttään, ei paheellisuuttaan.
Onko selvä?
- Kyllä, kyllä.
Jos olet tyytyväinen, kaikki ovat sitä. -Nyt syömään. Pöytään!
Pöytään. Syömään. Pöytään!
"Tarjoillaan paahtoleivän ja venäläiskaviaaripedin kera."
"Koristele oliiveilla, sitruuna- viipaleilla, setrillä ja sokerilla."
"Makea jälkiruoka. Neljä vatia friteerattuja viikunoita" -
"ja sokerilla siroteltuja appelsiini- lohkoja." -Lopeta! Ällöttävää.
Hieno resepti. - Ei se vielä loppunut.
Miksi sinä mökötät? - En mökötä.
Olet hyvin komea tänään.
Neiti, sallikaa minun. - Philippe, ole ymmärtäväinen.
Suuri panija. Marcello.
Miksei kalkkunassa ole täytettä? Ugo, miksi ei? Tämä on tylsä.
Asioita täytyy kutsua niiden oikealla nimellä.
Se on kolkko näin. Kuiva. Katsokaa tätä. Hengetön.
On muutakin. Perunamuusia, kerma- kastiketta, omenoita, kastanjoita.
Mutta ei täytettä? - Elämä on täytetty farssilla.
Lakkaa syömästä.
Lopeta!
Kastanjapyree on paheeni.
Siinä sinä olet yksin, sillä minä inhoan sitä.
Sen sijaan rakastan omenahilloa, sillä se on niin makeaa.
Sääli ettei meillä on päärynöitä.
"Minun on pystyttävä. Olen tehnyt" "sitä joka yö koko elämäni ajan."
Pane pää alas. Minun on pystyttävä!
Helvetti!
Minun on pystyttävä siihen!
Marcello, ei se ole minun vikani. -Se ei ole sinun vikasi! Ei sinun vikasi!
Te ette ole ymmärtäneet mitään. Ei syömiseen kuole. Minä lähden!
Rauhoitu, Marcello.
Mikä on, Marcello?
Hän on oikeassa, olen liian lihava. - Ethän nyt toki, Andrea.
Et ole, pikku viiriäiseni. Olet kaunis. Et ole lihava.
Olet pehmeä ja siro. Olet kevyt ja laitat hyvää ruokaa.
Eikö totta, Ugo? - Kyllä. Hän on myös sensuelli.
Te olette kolme typerystä! Se kuvaa osuvasti teitä.
Kolme kastroitua ääliötä! - Älähän nyt, Marcello. Kastroitua?
Sinä jos kuka olet kastroitu täällä. Olet todistanut sen!
Hiljaa!
Hän on vain mustasukkainen, tuo typerys. Tämä on aivan älytöntä.
Haluta nyt syödä itsensä kuoliaaksi! - Mene virkistäytymään hiukan.
"Senkin ääliöt!"
"Virkistäytymään." Ei minun tarvitse virkistäytyä.
Teidän pitäisi virkistää ideoitanne.
Saatana! Paskaa...
Mikä on? Oletko loukkaantunut? - Olen paskassa!
Hyi, miten ällöttävää! - Tulva!
Mikä löyhkä! - Hitto, miten ällöttävää!
Ugo! Ugo!
Tulkaa auttamaan. Katastrofi! Ällöttävää! Paljon paskaa!
Hirvittävää! Kammottavaa! Älkää jättäkö minua yksin.
"Älkää jättäkö minua yksin!"
"Hyvä Jumala, Jumala, Jumala," "Jumala, Jumala!"
"Tulkaa!"
"Ugo! Philippe! Philippe!" "Paikka hukkuu paskaan!"
Ugo taitaa voida huonosti. - Niin, luultavasti.
"Apua!"
Jäisin tänne? Te olette hulluja!
Sataa lunta.
Ja tuulee.
Lumimyrsky.
Tämä paskanhaju... Emme pääse siitä koskaan.
Eikö teitä väsytä? Kaiken tekemämme työn jälkeen.
Ei tässä löyhkässä voi nukkua. - Kyllä voi, nukutaan nyt.
Oikea vedenpaisumus.
Paskaa!
Marcello tappelee jonkin muovihirviön kanssa auton luona.
Sinähän näit? Hän pelkäsi kuolevansa.
Hän on lähtenyt.
Hiljaa, Michel. Ajattele naapureita.
Philippe, meidän on haudattava hänet. - Ei tule kuuloonkaan.
Ruumiin laiton hautaaminen tietää kovaa rangaistusta.
Pykälä... en muista.
Minua paleltaa.
Onko se valmista? - On.
Ei hassumpaa.
Ei yhtään hassumpaa. - Kiitos, Ugo.
Mitä sinä teet?
Se on ammattisalaisuus.
Siitä tulee hyvä maku.
Saanko maistaa?
Etkö ole nukkunut hyvin? - Olen, mutta päätäni särkee.
Saanko maistaa?
Suusi tuoksuu borssikeitolta. - Eipäs.
Tule...
Tule, minulla on ajatus. - Onko? Mikä? Kerro.
Andrean kakku. - Suurenmoista.
Kyllä! Tähän...
Yksi, kaksi, kolme!
Kas niin, paina.
Saat nähdä, millainen kakku siitä tulee.
Huomenta, Philippe. - Huomenta, Marcello.
Yritän voimistella hiukan, mutta... olen hiukan väsynyt.
Löysin imupillejä. Keittiöstä.
Kuumaa kaakaota varten.
Olin upseerina ilmatorjuntajoukoissa.
Tule aamiaiselle. Minulla on yllätys.
Suuri yllätys.
Syömmekö kakun vai emme?
Säikäytit minut. Luulin että se oli Marcello.
Tule.
Huomenta, Marcello. - Ei se ole Marcello.
Mutta hänellä on kapteenin arvomerkki.
Oletko nähnyt? Andrean kakun.
Hänen pyllynsä.
Haluatko palan? - Ei kiitos.
En nyt, kohta...
Syökää te.
No, minä leikkaan sitten.
Hän soittaa hyvin, Marcello.
Melkein yhtä hyvin kuin Michel.
Kiitos.
Olemme tottuneet nyt.
Häipykää, koirat! Antaa vetää.
"Vaikeaa on makujen ja sopivan keittoajan välinen suhde."
"Ne on liotettava samassa viinissä, keitettävä puoliksi siinä."
"Sillä lopullinen kypsyminen tapahtuu taikinan sisällä."
No niin, aloitetaan. Suokaa anteeksi.
No niin...
Sherryä kanan päälle.
Varovasti.
Ympäriinsä... Riittää.
Portviiniä ankkaan.
Ja samppanjaa hanheen.
Lisää? - Vielä vähän.
Noin. Onnistuuko, Andrea? - Kyllä, Ugo.
Syö, syö. Syö briossiani, saat nähdä...
Pidän briossista maidossa. -Niin, varsinkin diabetestasi ajatellen.
Miksi sinulla on kananmunaviipaleita?
Kananmuna on, juutalaisten mukaan, kuoleman symboli.
Voisin tulla miljardööriksi tekemällä näitä ruokalajeja muille.
Mutta he eivät saa koskaan tietää, mistä he jäävät paitsi.
Mutta me... ja ystävämme...
Kohotan lasini.
Kas niin.
Sinä saat kunnian leikata sen. - Miten tämä leikataan?
Ei sitä saa paloiteltua. Se on liian iso.
Miten niin "liian iso"? - Se on runo.
Runosi on liian iso.
Maista haarukalla.
Hiukan.
Miltä se maistuu?
Se maistuu paskalta. - Anteeksi, Andrea.
Se on paskaa! - Et voi olla tosissasi.
Paskaruno, sitä se on! - Andrea, maista sinä.
Eikö olekin hyvää? - On, mutta en saa nieltyä.
Mutta meidän täytyy syödä.
Hyvä on. Syön sen itse. Ja minä leikkaan sen.
Se on ihana. Ihana.
Iltaa, Marcello.
Iltaa, Michel.
Menen nukkumaan hiukan.
Tuletko, Andrea? - En, jään Ugon luo.
Pidän hänelle seuraa. - Kiitos.
Mene. Mene nyt.
Hyvää yötä. - Hyvää yötä, Philippe.
Hanhipasteijaa, kanapasteijaa, ankkapasteijaa.
Philippe sanoo, että se on paskaa.
Se on nerokasta.
Philippe, tule keittiöön. Ugon on lakattava syömästä. Tule.
Hän on kyllin vanha tietääkseen mitä hän tekee.
Meidän on kummankin sanottava hänelle.
Ei hän minua kuuntele. - Kyllä me onnistumme siinä.
Ugo, lopeta.
Lopeta, Ugo. Riittää jo.
Lopeta, tai sinä kuolet.
Hiljaa, koirat! Hiljaa!
Hiljaa!
Kas niin...
Huomenna saat laittaa uuden pasteijan. Sen minä syön.
Lämmitän sinulle vettä, Ugo.
Sokeri on hyväksi - ruoansulatukselle.
Andrea, kuuntele.
Olet velkaa minulle jotain.
Kyllä.
Kyllä...
Onpa se hyvää.
Hyvää.
Saat pitää... tornin.
Muistona. - Kiitos.
Kyllä, Andrea.
Vielä, vielä...
Hän on kuollut. - Ugo...
Tule, Philippe, mennään nukkumaan.
Mitä me teemme Ugolle?
Jätetään hänet tänne keittiöön, hänen alueelleen. Mietitään aamulla.
Olet ahne, Ugo.
Syöt liikaa. Olet aina syönyt.
Tämä on sinulle. Se on hyvin mietoa ja erittäin hyvää.
Istu.
Marcello...
Michel...
Ja Ugo.
Mitähän he mahtavat ajatella minusta. - Lopeta, Ugo!
He ajattelevat varmaan, että olen hylännyt heidät.
Me elämme, kumpikin, niin onnellisina.
Ja he...
Odota minua tässä, Philippe. Katson kuka sieltä tulee.
"Peruuta vain suoraan."
"Onko ketään kotona?"
Päivää. - Päivää.
Minne panemme lihan? - Puutarhaan.
Puutarhaan? - Niin.
Se on hyvää lihaa. - Pankaa se puutarhaan tuonne.
Lihalasti tuli. - Siirry hiukan.
Onko se hyvää? - Erittäin hyvää, Philippe.
Ja siinä on punaiset leimat? - Niin.
Se on parasta.
Sillä viime kerralla...
...se ei ollut sitä.
Sanokaa johtajallenne -
että saimme viime kerralla kakkoslaadun vasikkaa.
Philippe... - En jaksa enää.